- Jag hörde om Kev. - Du vet inte vad som hände.
Så du dödade inte min lillebror?
Kev var min familj. Jag har inte många kvar.
Vi kan krossa dem här och nu.
Han vill börja med tio kilo i veckan.
- Tjänar han pengar åt dig? - Nåt ska man göra.
- Litar du på honom? - Han tänker bara på sin familj.
Jag vill köpa direkt av dig.
- Vet Franklin om det här? - Nej.
Franklin är den enda som kan besegra dina fiender.
Det blir bröllop.
Gav du alla där LSD?
Du kan inte vara både gangster och familjefar.
Du kommer att förgöra oss alla.
Allt du har att erbjuda är lögner.
Du tror att du måste döda mig en dag. Men först ska jag döda dig.
Du behöver bara veta en sak.
När du trycker på knappen finns det ingen återvändo.
Du hade rätt. Jag borde ha behandlat dig som en kompanjon.
- Det är inte för sent. - Jo.
Jag måste gå min egen väg nu.
Hej. Hur mår du?
Hur skulle du själv må?
Kovacs vill prata med dig. Men berätta först vad som hände.
Vi fick ett tips om att kokain såldes i biljardhallen.
Vi åkte hit för att kolla upp det.
De började plötsligt skjuta.
- Hur hamnade du på baksidan? - En av dem flydde.
Han hade en pistol i handen.
Han vände sig om för att skjuta.
11-99. Perez är skjuten. Jag upprepar, Perez är skjuten.
Det var då jag såg honom.
Kovacs vill höra det från dig.
Sen får du åka in och lämna en redogörelse.
Klarade killen på baksidan sig?
Hans liv hänger på en skör tråd. De tog honom till sjukhus.
Vem där?
Javisst, skicka upp honom.
- Läget? - Välkommen.
Jösses.
Vilket ställe.
Jag hade tänkt bjuda hem dig.
- Jag har sökt dig hela morgonen. - Ja. Jag försöker sova.
Tankarna snurrade. Jag kände mig helt konstig.
Jag mådde faktiskt rätt bra.
Jag gick hem, hällde upp en drink och såg solen gå upp på taket.
Jag visste vad jag måste göra. Sen hörde jag om biljardhallen.
Tre av Kanes mannar är döda. Kane opereras.
Kan du gissa vem som ligger bakom det?
Hon ljög för oss.
Hon gick bakom ryggen på oss och försökte klippa honom.
- Vad ska jag göra åt det, Lee? - Va...?
Vad vill du att jag ska göra?
Skrika och gorma? Skjuta sönder klubben?
Starta krig mot Louie och Jerome? Mot polisen?
Det finns rätt och fel. Det här var fel.
Kane försökte döda oss. Jerome och Louie gav igen.
- Vi slöt ett avtal med Kane. - Det är som det är.
Jag säger inte att jag är glad för det som hände.
Men det finns annat som är viktigare.
- Som vad? - Som att överleva.
För att kunna ta hand om mitt ofödda barn.
Inte starta krig mot min egen familj.
Men jag kan inte säga åt dig vad du ska göra.
Det var nåt nytt.
- Jag tänker inte bli martyr. - Du gömmer dig i din flotta våning.
Om du försöker ge mig dåligt samvete så går du fel till väga.
Hämnas om du så vill. Men räkna inte med mig.
Du har inte ens öppnat den.
Du är så vacker.
Var det allt du har drömt om?
Ja, plus en chokladfontän med LSD.
- Det var nog Skullys verk. - Ja, det var det nog.
- Det kunde ha gått åt helvete. - Ja, men det gjorde det inte.
- Det kanske är ett gott omen. - Ja.
Vid det här laget lär nyheten om Kane ha spridit sig.
- Jag kollade personsökaren i morse. - Ja?
Fem missade samtal från Leon.
Jag önskar att vi kunde stanna i sängen hela dagen.
Det kan vi.
- Kan vi det? - Ja.
- Det kan vi. - Vi stannar i sängen hela dagen.
Nej...
Nu är det nåt jag måste ta itu med.
Vet du vad?
Jag ringer och förlänger vistelsen till på onsdag före resan.
- Så kommer vi tillbaka ikväll. - Det gillar vi!
- Tänker du berätta vart vi ska? - Om några dagar vet du.
- Du gillar att se mig våndas. - Jag älskar det.
Jag gillar när du säger det. Säg det en gång till. Ja...!
- Har du nåt mer att berätta? - Nej.
Det var precis som jag sa.
Och kokainet du fick tips om...?
Tipset stämde inte.
Sånt händer.
Kom in.
Vi måste ta blodprov på dig.
- Menar du allvar? - Du är härmed avstängd.
Särskilda utredningar kommer att utreda skottlossningen.
Du ber oss rensa upp i slummen och ifrågasätter sen våra metoder?
- En polis är död. - Eller är du ute efter mig?
Eftersom jag inte är nån råbarkad sydstatskille.
"Ja, sir. Nej, sir. Ska jag putsa era skor, sir?"
Jag putsar mina egna skor och städar upp efter mig.
Du borde ha gjort samma sak.
Åt helvete med det här. Jag vill ha min advokat.
Vägrar du samarbeta blir det åtal. För att inte tala om skammen.
Under tiden behöver jag din pistol och bricka.
Jag vet att du inte gillar det...
...men jag förstår varför Louie gjorde det.
Hon gjorde rätt men på fel sätt.
Vem drogar ett bröllopssällskap? Tänk om jag hade stannat?
- Och tagit en jordgubbe? - Jag vill inte tänka på det.
Du kunde ha ringt mig om du inte varit så risig.
Vi pratade. Vi hade ett långt samtal.
Vad pratade vi om?
Ska vi dra iväg? Lämna stan?
- Jag vill rensa tankarna. - Vad hade du tänkt dig?
Du har rakat av dig skägget.
Med tanke på gårdagskvällen behöver jag ändra mitt utseende.
Det du sa är nog ganska nära sanningen.
Jag hade blivit drogad och var rädd. Jag är fortfarande rädd. Förlåt.
Vet du vad du borde vara rädd för, Cissy?
För vad CIA ska göra med din son om jag inte hjälper dig.
När de inte behöver honom mer dödar de honom, tro mig.
Du tror att du har ett val, men jag är den enda som kan rädda Franklin.
Ana berättade hur du var när hon rekryterade dig. Ensam...
Desperat att hitta en man som var borta.
- Jag behöver inte bli påmind om det. - Det tror jag att du gör.
Du måste sluta med dina ursäkter om vi ska kunna döda Teddy.
Stopp och belägg.
Förutom att förråda min egen son har jag gjort allt du begärt.
Du har å andra sidan inte bevisat att du kan hålla ditt löfte.
Både Teddys langare och vapenleverantör var där igår.
Säg att du har nåt användbart.
Vi hade haft mer om du hållit dig kall.
Men i slutändan var du otroligt hjälpsam.
Mitt folk kollar upp fribrottaren Gustavo Zapata i detta nu.
Men lämna dina förbehåll här i dag.
Annars lämnar jag dig i samma skick som på Kuba.
Avi?
Milda makter!
Vem har vi här?
Det här är Parissa. En gammal bekant som blivit en ny kollega.
- Du är en uppenbarelse! - Trevligt att träffas, Avi.
- Iranier, va? - Bra gissat.
Jag levde i Teheran på 70-talet.
- Vilken stad. - Det gör mig väldigt ledsen.
- Det som händer mellan våra länder. - Jag håller fullständigt med.
Jag vill höra era åsikter i frågan.
Jag berättar gärna, men Theodore vill nog prata med dig först.
Då antar jag att Theodore och jag borde prata.
Hela morgonen har vi njutit av mitt förråd.
- Ta för dig. - Tack.
- Den som vore ung igen. - Du är ung.
Jag höll festen vid liv.
Nån spetsade bröllopsgästernas dryck med LSD igår.
- Allvarligt? Var det du? - Inte den här gången.
Jag ska inte ta för mycket av din tid i anspråk.
Jag kommer att kunna tredubbla antalet vapen söderut.
Klarar du den sortens ökning?
- När har jag nånsin svikit dig? - Hela tiden.
- Alla missöden har en förklaring. - Det här blir sista rycket.
Sandinisterna går snart under. Jag vill avsluta det här kriget.
Går du vidare mot nya mål?
Tredubbla mängden vapen på 60 dagar. Säg att du klarar det.
Får jag pengarna, så får ni vapnen. Det lovar jag.
Men jag hoppas inte att kriget innebär slutet för våra affärer.
Tror du inte att nästa krig redan väntar runt hörnet?
- Kom och ta nåt att dricka. - Det kan jag väl.
- Hur mår han? - Han är i jävligt risigt skick.
Kulan träffade ryggraden. Han kommer inte att kunna gå igen.
Men han överlever?
Jag förmodar att du inte vet nåt om det här.
Att allt var polisens fel. Eller var det nåt du ville berätta?
- Du kan fan inte mena allvar. - Jag hade hoppats på lite medkänsla.
- Varför trodde jag att... - Jag beklagar att Eddie är död, okej?
Men du får inte träffa dem i ditt tillstånd.
- Jag är upprörd. - Du är för fan hög!
- Tror du inte att jag ser det? - Jag vill se mina barn, punkt slut.
Vad händer annars? Tänker du slå mig kanske?
När de hittar kokain eller vad du nu har i blodet...
Om du aldrig vill se dina barn igen så gör du helt rätt.
Jag ägnar hela dagarna åt att hålla skitstövlar borta från deras barn.
Dra åt helvete.
Det är lugnt. Jag kommer strax.
Är det så här du gör? Säger en sak och gör en annan?
Jag sa vad jag tyckte. Vi var oense, men jag gjorde det som krävdes.
Förklara varför.
Varför var du tvungen att behöva göra så där?
Jag kan försöka, men du lär inte lyssna.
Är det svårt att vara svart man i den här världen, Leon?
Försök då leva i fem minuter som svart kvinna.
Minsta lilla misstag och jag blir mosad som en mygga.
Det får inte hända. Därför såg jag dig i ögonen och ljög.
Sen beordrade jag Buckley att döda Kane.
Man når inte min position utan att undanröja såna som vill dig illa.
- Black Diamond... - ...och Dallas har ett pris.
Ni dödade Kanes bror. Lite pengar håller honom på mattan ett tag-
- men nån dag återvänder han för att avsluta det han påbörjat.
- Det kan du inte veta. - Jag har blivit överkörd förut.
Men som jag sa, det händer inte igen.
Om du inte förstår det har vi inget mer att prata om.
Jag kom precis från sjukhuset. Kanes gäng kommer att hämnas.
Jag sa inte att du var hjärnan bakom, men de lär få reda på det.
Jag hoppas att du är redo för vad som väntar.
- Går det bra där borta? - Det här var ingen bra idé.
- Har du några spypåsar? - Du kan använda din väska.
Inte den här väskan.
Ta djupa andetag, slappna av och fokusera på utsikten.
Vi landar strax.
Vad sa jag?
Att jag inte kunde vara gangster och familjefar samtidigt.
Att jag förlorar dig.
Att du skulle förråda mig för att rädda dig själv.
- Är det vad du tror? - Jag har inte varit ärlig mot dig, V.
Jag vill inte ljuga längre.
Sanningen är att jag har gjort hemska saker.
Jag har dödat och förstört andra människors liv.
Jag har gjort vad som krävs för att överleva och för att vinna.
Men igår kväll insåg jag att sanningen är enkel.
Hur man än ser det...
...så är jag ett monster.
När jag var 13 år...
...körde jag och mamma ett av våra vanliga bedrägerier i El Paso.
Normalt sett var vi borta innan offret hann fatta nåt-
- men en snubbe räknade ut vad vi höll på med och blev rasande.
Att råna nån helt öppet är en sak.
Men att låtsas gilla dem och sen göra det...
Han slog mamma medvetslös. Han hade sina händer runt min hals.
Det blev alldeles mörkt.
Jag såg henne inte ens resa sig.
Men jag hörde skottet.
Mamma sa åt mig att sluta gråta. Vi bytte kläder och lämnade landet.
Jag är flickan som har ljugit och stulit.
Och lämnat en död man på ett hotellrum.
Jag är också kvinnan som läst till jurist på college.
Som flyttade till LA och träffade en man hon blev kär i.
Det är inte samma sak, V.
Jag visste att du har mördat.
Men jag trodde på dig när du ville sluta.
- Att du ville förändras. - Det vill jag.
Men tänk om jag hade fel? Tänk om det är för sent?
Då är det bäst att du vinner.
- Jag hörde att det gick vilt till. - Det gick lite överstyr.
- Du ser inte alls sliten ut. - Det var en fantastisk kväll.
- Grattis. - Tack.
- Så Jerome kunde inte komma? - Nej, han hade annat att göra.
- Du lär inte se mycket av honom. - Jag vill inte se några andra här.
- Jag går ingenstans utan mina vakter. - Nu gör du det. Tack vare Franklin.
- Har du berättat för honom? - Inte än.
Säg till när du gör det.
- När åker du på smekmånad? - Om ett par dagar.
- Vi är tillbaka till nästa leverans. - Ha så kul.
Jag är glad för er skull.
Är det så smart att sälja till båda sidor?
En blodsfejd är inte bra för nån.
Ursäkta, sa du blodsfejd?
Franklin är inte typen som startar en blodsfejd.
Vet du nåt om honom som jag inte vet?
Han är ung och har sin stolthet. Det här sårar den.
Han kommer över det. Eller inte.
Låt inte Centralamerika bli ännu ett Vietnam.
Fan.
Ge mig 20.
Jag håller inte på med sånt.
- Vad fan säger du? Ge mig 20. - Dra åt helvete.
Jag känner lukten av snut. Stick härifrån nu.
- Vad fan gör du?! - Jag tänkte betala. Nu tar jag det.
- Kan nån skjuta den här... - Håll käften!
Får jag grejerna?
Eller vill ni se hans huvud sprängas?
Hur blir det? Va?!
Gå dit, för fan.
Var det så svårt?
Jag trodde att Cissy hade flyttat tillbaka.
Hon bor fortfarande på nåt hotell.
Vi borde kanske prata om igår kväll.
Jaså? Du var riktigt i gasen.
- Jag sa en del grejer. - Absolut.
Jag kom hit för att säga att jag menade varenda ord.
- Vilket av det? - Om att sticka. Till Europa. Afrika.
Och att jag vill ha dig med.
- Jag vet inte, Lee. - Varför inte?
Jag har äntligen ett bra jobb och börjar få ordning på mitt liv.
Jobbet är säkert kvar när du kommer tillbaka.
Även om det vore så har jag varken pengar eller pass.
Jag har så det räcker till oss båda. Ett pass fixar man på ett dygn.
Okej.
- Men varför just jag? - Av många anledningar.
Nämn en?
Jag måste fundera på vad jag ska göra.
Hur jag ska hjälpa vårt folk. Du har gått igenom det.
Du vet hur folk lider.
Vill du att jag lämnar allt för att hjälpa dig?
- Jag vill umgås med dig. - Du skäms för att vara här med mig.
Du vill inte tänka på all skit jag gjorde när jag var hög.
Sanningen är... att jag fortfarande älskar dig, Lee.
- Men jag kan inte... - Lyssna på mig.
Igår kväll blev allt tydligt för mig.
Du är den enda tjejen jag har älskat.
Följ med mig.
Kanske kan vi få tillbaka det vi hade.
- Tror du att det går så långt? - Hoppas inte. Jag tar inga risker.
- Du borde röja honom ur vägen ändå. - Jag har satsat mycket på den jäveln.
Om jag måste döda en snut och fixa en ny så gör jag det.
Men bara om jag måste.
Kom in.
Han är där nere. Ska jag skicka upp honom?
Nej, vi kommer ner.
- Tant. Morbror. - Systerson.
Går det bra?
Bättre nu när jag inte är hög som ett hus.
- Hur känns det efter en dag? - Ungefär samma som innan.
Jag vet att ni tekniskt sett är på smekmånad.
Jag ville bara komma hit...
...och avsluta gårdagens samtal.
Jag förstår varför ni gjorde som ni gjorde med Kane.
Det var ert val. Jag hade fel.
Jag är man nog att erkänna det. Jag ber om ursäkt.
Jag vill att vi tar oss ur det här, och då måste familjen hålla ihop.
- Vi vill samma sak som du. - Bra.
Men du måste veta en sak innan vi kan lösa problemen.
Jag har gjort upp med Teddy att köpa kokain direkt av honom.
- Gick ni bakom ryggen på mig? - Vi driver verksamheten på vårt sätt.
Genom att förstöra för mig? 90 % av min försäljning går till er.
Det vet vi. Men landet är stort nog för oss alla.
De flesta av våra affärer sker ändå i andra städer.
- Mina expansionsplaner? - Vi har satt dem i verket.
Vi förstår din situation. Därför får du välja ett område i LA.
Inglewood, Compton... Vilket du vill.
Skulle ni göra det för mig?
- Vi vill inte vara oresonliga. - Och om jag ber er dra åt helvete?
Ni ville ha kommandot.
Nu har ni det.
Lycka till.
- Du kunde ha följt med Jerome. - Det är lugnt.
Jag lägger schemat på kontoret, ihop med adressen till där vi ska bo.
Jag klarar mig. Fokusera nu på att ha trevligt.
- Tack, Chelle. - Ingen orsak.
- Vad fan, Bo...! - Hej, Lou.
Vad har jag sagt om att vara på mitt kontor?
Fan.
Är det lugnt?
Jag har sökt dig hela dagen.
Du har undvikit mig.
- Jag har varit upptagen. - Jaså? Med vad?
Att njuta av första dagen som gift till exempel.
- Jag vill ha resten av pengarna. - Du får dem när jobbet är klart.
- När jobbet är klart...? - Kane skulle dö. Men han lever.
- Min kollega dog. - Det är inte mitt problem.
Jag kommer att få sparken.
Sen när bryr sig polisen om att svarta dödas på gatan?
Sen svarta står för dödandet.
Jag har hamnat i klistret, och det är ditt fel.
- Det är ditt eget fel. - Och nu får jag inte mina pengar?
Eller så var allt bara en fälla.
Du hoppades kanske att kulan skulle träffa mig.
- Varför skulle jag det? - Vem vet...
Du ville kanske ge igen? Du är kanske bara en jävla bitch.
Jag förlorade min kollega, mitt jobb och möjligtvis även mina barn.
Jag får inte förlora dem.
Lyssna på mig. Allt kommer att bli bra.
- Hur då? - Du har inte förlorat nåt.
Du har fått det liv du hela tiden skulle ha.
Har du vänner inom polisen? Kontakter.
Det gör dig extremt värdefull för mig i så fall.
Jag ska anställa dig på heltid.
Med dubbelt så hög lön som förut. Du har ett hem.
Här med oss.
Det här är inte slutet på nåt.
Det är början.
- Vill du se? - Nej tack.
Är du säker? Okej.
Vet du vad en playboy är?
En man som reser mycket och träffar många kvinnor.
Vi har inte ens nåt ord för såna män på ryska.
Jag tror att kusten är klar. Nu går vi.
Upp med händerna, båda två! Långsamt, din jävel!
Jag känner dig. Jag känner dig från...
Så här är det. På söndagskvällar i nästan alla andra städer i landet-
- är det stängt överallt. Alla sover i sina sängar.
Ja. Det finns mycket bus här.
New York är staden som aldrig sover. Inte Los Angeles.
Staden som tar sovmorgon.
- Hej. Kan jag få en kaffe? - Javisst.
Du, förresten... Har ni paj?
Absolut. Vi har äpple, pekannöt, chokladkräm och björnbärspaj kvar.
- Äppelpaj vore gott. - Okej.
- Kan man få vispgrädde till? - Javisst.
Tack.
Du är på bra humör.
Ja, jag antar det.
Jag är skyldig dig en ursäkt för ett samtal jag kan ha ringt igår.
Ett telefonsamtal?
Menar du när du hotade att döda mig?
Jag var hög. Inte vid mina sinnens fulla bruk.
Jag fattade det.
Du hade väl åtminstone lite kul innan paranoian tog över?
Ja, faktiskt. Hela familjen var där.
Alla var glada.
Ingen anade att en bomb skulle släppas mitt i alltihop.
Talar du om LSD:n eller att jag gör affärer med Louie?
- Pajen kommer strax. - Tack.
Jag måste säga att det kom oväntat.
Att jag gör affärer direkt med henne är inget du ska ta personligt.
Är det bara affärer?
- Jag har sagt samma sak. - Jag hoppas att du förstår.
Det handlar inte om dig och mig.
- Det handlar om att vinna ett krig. - Just det.
Jag funderade lite innan jag kom hit i kväll.
De senaste tre åren har jag tjänat $56 miljoner åt dig och ditt krig.
Jag har blivit slagen, skjuten, fängslad och har dödat.
Jag har skapat en farsot och förrått min egen far.
Allt för att pengarna skulle rulla.
- Du valde det själv. Eller hur? - Ja. Det är sant.
Det här är inte välgörenhet. Du blir rikligt belönad.
Samarbetet har varit mer produktivt än nån av oss kunnat ana.
Vi har till och med haft ögonblick av samhörighet.
Jag hoppas verkligen att du har fått vad du ville ha.
Pressat ut varenda droppe.
Från och med nu är nämligen vårt samarbete över.
- Vill ni ha nåt mer? - Nej tack.
Du behöver inte sluta för att jag gör affärer med Louie.
Du gick bakom ryggen på mig. De var mina största kunder. Så jo.
Jag har mina pengar.
Jag har min kvinna.
Vi ska snart få barn.
Jag har gjort min plikt mot landet och lite till. Jag drar mig ur.
Ingen lär få veta att en vit man från Kansas-
- och en svart kille från South Central förändrade historien.
Lycka till, Teddy.
Detsamma, Franklin.
Text: Mattias Gustafsson Iyuno-SDI Group