I morse fick jag ett samtal som kan säkra familjens framtid.
Nu kan hela familjen vara borta.
Helvete!
- Franklin? - Vi blev överfallna.
Louie!
Ner!
Jerome?
Vad har ni i väskan?
Låt oss titta. Öppna den!
Försvinn härifrån!
- Ska du inte följa med dina vänner? - Jag lyder inte order.
Spring.
Thomas! Vilken överraskning.
- Du klarar det. - Även om jag kunde, så kostar det.
Jag saknar kicken man får av en operation.
Att se nån så skör.
- Vem skulle göra nåt sånt här? - Nån nära. De visste var alla var.
- Peaches? - Sjuk.
- Black Diamond och Dallas? - Jag kan inte sitta här.
Franklin är en överlevare.
Lämna pengarna här.
Vad fan?
Oso... Vakna för fan! Det är en tiger här inne!
Helvete!
Av alla hus i L.A. väljer vi det med en galning som har en tiger!
- Spara på krafterna. - Varför? Ska du brottas med en tiger?
- Jag förstår inte spanska, Oso. - Han ser gammal ut.
- Jag vill inte dö här. Vill du? - Vad jag vill är inte relevant.
Det är Louie igen.
Hjälp! Det är en jävla tiger här inne!
Det kommer ingen.
Även om de hör dig så är vi i ett gängområde.
Ingen bryr sig.
- Vad fan gör du? - Visa lite stake.
Hej! Vad heter du?
Du kommer inte tro det. Vi försökte inte råna dig.
Vi blev strandsatta. Vi ville bara låna telefonen.
Hej, Gerty. Jag har ett par godbitar till dig.
Kom närmare. Jag har en jävla massa pengar.
Jag kan hämta dem.
- Öppna bara grinden. - Vilken tur jag har.
Jag fångade en tjuv, men det var en pyssling.
Du är kanske magiskt läcker. Vi får se!
Öppna den jävla grinden!
Ni vill väl att jag går in så att ni kan övermanna mig.
Helvete...
Helvete!
Jävlar...
Herregud! Sluta!
Nycklar...
- Jag lyfter. Du tar dem. - Va?
Jag lyfter och du tar dem.
- Jag lyfter och du tar dem. - Nej, jag får inte plats.
- Ingen bra dag för burritos. - Lägg av.
- Ett, två, tre! - Helvete...
Ta dem!
- Den sitter fast. - Jösses...
Skynda dig!
Adios, din jävel.
Nu drar vi.
Jävlar... Ingen kommer att tro det här.
- Vi måste härifrån. - Vi kan sno en bil.
- Vi går ditåt. - Akta dig!
Helvete...
Jösses.
Nu går vi.
Helvete...
- Teddy? - Nej.
- Tror du att han klarade sig? - Han har fler liv än en jävla katt.
- Va...? - Han lämnar oss inte.
Nu...
- Ut ur bilen... - För helvete.
Släpp pistolen.
Du var en slug jävel.
- Var fan är våra pengar? - Vi blev rånade.
Jag tror dig inte.
För helvete!
Okej... Jävlar...
In i biljäveln.
Lås när ni är klara. Jag vill inte städa upp nåt.
Strippa där, mannen.
Kul. Handskarna.
Då ska vi se. Var är pengarna?
Vilka pengar?
Måste jag översätta det åt dig?
Jag sa ju att vi blev rånade.
- Det blir en lång natt. Eller hur? - Nej.
- Sluta! Släpp min arm. - Sitt!
- Ser jag ut som en hund? - Sätt dig, för helvete!
- Ta bort den! - Ni skulle sköta det fredligt.
De lever väl? Renny sa att Peaches saknas. Är det sant?
Misstänker ni Peaches? Så vad gör vi här?
- Vi kan leta efter Franklin. - Ni ska ingenstans.
- Tror ni att vi hade gjort så? - De har en poäng.
- De försvann inte som Peaches. - De kan ha dödat Peaches.
Jag kan ta reda på det.
- Rikta inte den mot mig. - Sluta!
Fokusera på att hitta min son.
Hon har rätt. De är ute efter oss. Vi behöver inte skjuta varandra.
Jag och Leon åker till Bell Garden och ser om vi hittar nåt.
Håll ihop. Och sök mig en gång i timmen.
Var gömde ni dem?
Har du redan fått nog? Jag har bara börjat.
- Jag har mat. - Äntligen.
Köpte ni till mig också?
Vem är från Durango? Din fru?
- Vi båda. - Jag också.
- Varifrån? - Canatlán!
Då är vi nästan kusiner.
Jag brukade plocka äpplen där.
Så vi är familj, din jävel?
Jag ska lossa dig.
Du måste ha lagt in jalapeños med moster Ticha.
Eller hur, skitstövel? Affischerna tillhör en av de andra.
När jag kommer tillbaka ska en av er snacka.
Din dumma jävel.
Jag fattade inte, men jag gissar att det inte funkade.
- Säg det bara. - Nej. Då är vi döda.
Mer döda...?
Jag har ett ultraljud i morgon.
Har ni valt ett namn?
Nej, vi har precis börjat prata om det.
- Lyssna. När han kommer tillbaka... - Okej.
Berätta för mig. Inte...? Jag tyckte att jag hörde er prata.
Jag ska berätta.
Men du måste ge oss ditt ord att du låter oss gå.
Visst.
De är där du hittade oss. I ett hus.
Men vi vet inte adressen, så vi måste visa er.
Okej, du kan följa med. Men han stannar som en försäkring.
Fattar du?
Okej.
- Är du inte trött i armen? - Nej, han har bara en stark arm.
- Vill du få oss dödade? - Fan ta honom.
Det var ett djärvt drag idag. Tårarna på brottsplatsen.
- Slipper du fortkörningsböter också? - Mer än så.
Min mamma var bedragare.
Hon brukade ta med mig när hon jobbade.
- Ibland fick jag delta. - Du skämtar?
Det var inte så illa. Jag fick resa mycket.
Några år på rymmen i Paris. Jag talar flytande franska.
Jag kan förfalska dokument på engelska och franska.
Jag som trodde att du var en vanlig advokat.
Nu är jag det.
- Och din mamma? - Vem vet?
Tulsa, Boise, Chicago...
Hur gör man nåt sånt?
- Drar in sin dotter i det livet. - Jag kan berätta.
Hon tog mig till Del Mar Fair efter att pappa dött.
Vi åkte inte karusell.
Hon lärde mig bara hur man lurar tivoliarbetare.
Alla kryphål. Kasta ring. Tubs of Fun.
Det var första gången vi hade kul sen begravningen.
Vi ville inte förlora den känslan. Så vi gjorde inte det.
I början var det roligt, men det varade inte länge.
Jag försökte gå vidare innan mitt förflutna förgjorde mig.
Jag försökte kanske bara fly.
Men här är jag. Tillbaka där det började.
Min hand skakar.
Stanna... Där. Det är huset till höger.
Sätt dig bakom ratten. Ha motorn igång.
Om du försöker med nåt så skjuter jag.
- Pengarna är i garaget. - Så hämta dem.
Vad fan är det här? Vad i helvete?
Var är de jävla pengarna?
Ut ur bilen.
Jag pratade precis med Jerome. Franklin lever.
Strandsatt i östra L.A. Jerome hämtar honom nu.
- Så vi kan gå? - Vår barnvakt går snart.
Ring barnvakten och be henne stanna.
Sen ringer du ditt folk och frågar vilka som låg bakom.
- Behöver ni nåt? - Nej.
- Jag ska också ringa några samtal. - Tack, Louie.
Tack och lov.
- Jag måste säga nåt, Veronique. - Självklart.
Jag älskar min son väldigt mycket. Han är inte perfekt, men han är min.
Jag bestämde mig för länge sen att göra allt för att skydda honom.
Även om det innebar att berätta saker som han inte ville höra.
Ditt barn dog nästan.
Oavsett om det var gangstrarnas eller myndigheternas fel-
- så kommer det att hända igen. Det är en del av det här livet.
Hej, systerson.
- Är du okej? - Nej.
- Blev ni också anfallna? - De dödade en av Avis killar.
- Hittade ni Peaches? - Nu drar vi härifrån.
Du är väl smart? Hitta ett sätt att ta dig ut.
Det har gått en jävla timme. Tror du att de stack med stålarna?
Tror du det?
- Hur mycket pengar hade ni? - Tre miljoner.
För fan! Vi har blivit lurade! Kom nu!
Ta oss till väskorna annars skjuter jag dig.
- De kommer. - Kolla.
- Backa. - Ner på marken!
Förlåt att det tog tid.
Jag pratade med en tiger.
Tack.
Du kan fortfarande signera, Oso.
Vad vill du göra med dem?
Vi åker hem.
Nu åker vi hem.
Jävlar... Ni hade verkligen tur idag.
Kom!
Tre koordinerade anfall. Jag anade ingenting.
Folk döljer sitt sanna jag, men till slut kommer det fram.
Jag trodde inte att du skulle komma. Jag litar inte på folk.
Jag klandrar dig inte. Jag litade inte på dig heller.
Särskilt inte efter att du och Teddy spionerade på mig.
- Va...? - Vid den första avlämningen.
Den första efter att Teddy kom tillbaka.
Jag kände att jag såg honom.
Så jag gick tillbaka och hittade bevis i byggnaden.
Han tittade och lyssnade.
Visste du verkligen inte?
- Allt väl? - Ja.
Jag tänker aldrig komma tillbaka hit.
Kom igen. Det är en bra dag att börja på.
- Det måste sys. - Har du nål och tråd?
Din jävel! Jag trodde att du var död.
Om djävulen tar mig, må han ta mig med en bra häst.
Du är rolig.
- Vet du vad som inte är roligt? - Vad?
Att tro att du lämnade mig ensam med ungarna, Gustavo!
- Det skulle jag aldrig. - Ni borde åka hem.
- Du behöver vila, Oso. - Det ska jag.
- Lycka till med din kille. - En varulv.
- Säg till om du hör av Teddy. - Okej.
- Tack. - Självklart.
- Fortfarande ingen Peaches? - Renny väntar utanför huset.
Låt oss gå. Vi gör ingen nytta här. Vi kan hitta Peaches.
Det är inte Peaches!
Håll ett öga på dem. Jag kommer snart tillbaka.
- Du ska väl inte gå? - Jag måste kolla en sak.
Vilka det än var, så slår de inte till igen.
Jag ska åka hem.
- Deon kan köra dig. - Nej, jag klarar mig.
Du sa precis att de inte slår till igen.
Och sist sjöng Deon hela vägen.
Den här dagen har varit tillräckligt högljudd.
Jag... Sök mig när du är hemma.
Jag kommer hem snart. Då får vi prata.
Vad tror du, systerson?
Om det var Peaches så finns det bara ett sätt att ta reda på det.
Kom.
Thomas?
Det är Parissa. Jag ska ge dig lugnande.
Rör mig inte!
Okej, då kör vi.
Såja! Såja! Nej...
Slappna bara av.
Såja.
Du är galen.
Bara två personer känner till stället.
Och jag är en av dem.
Att våga göra nåt sånt.
Skjuta på Cissy, V, Louie...
- Inte en chans. - Det var nästan fem miljoner dollar.
Vart skulle han ta vägen? Har han en tjej? Familj?
Ingen aning. Vi har inte varit tajta på åratal.
- Jag vet inte. - Det var inte impulsivt.
Om han gjorde det så är han inte kvar.
Och han gjorde det inte ensam.
Om vi hittar dem så kan de leda oss till honom.
Tills vi är säkra måste vi vara försiktiga.
Jag är trött. Jag ska hem. Vi ses i morgon.
V?
Älskling?
Helvete!
Lämnade hon dig?
Ja.
- Och hon är gravid? - Vecka tio.
- Guds gåva och en utmaning. - Jag måste skydda dem, Avi.
- Förstår du? - Oroa dig inte. Du kan få några män.
Kanske en kvinna. För att komma närmare.
Proffs. Bra folk. Mycket bra.
- Tack! - Visst.
Min vän Azeem blev skjuten igår. Precis där.
Han dog vid mina fötter.
Och här är du...
...och sätter nytt liv till världen.
Jag gifte mig aldrig. Inga barn. För att jag är en soldat.
Alltid soldat. Från ett slagfält till nästa.
Det är vad jag gör. Vad jag är. Men du är inte som jag.
Hur ser du det?
När vi träffades tänkte jag: "Han kan göra vad han vill."
Det är den största förbannelsen av alla.
- Förbannelsen? - Jag har inget val.
Jag gör vad jag är. Men du...? Du kunde göra vad som helst.
Du kunde bli vad som helst.
Lärare. Affärsman. Rabbin. Knarklangare.
Du har allt inom dig och allt vill komma ut.
Jag går från krig till krig.
En man som du har kriget inom sig.
Efter allt jag har gjort för honom. Han var en nedgången jävla veteran.
Hur kunde han göra nåt sånt?
Du tog in honom, men han var Franklins kille.
Om nån borde ha anat det, så var det han.
Kom.
- Jag hörde att ni hade en dålig dag. - Vad har du hört mer?
- Vem som sköt? - Ser vi ut som Shaft och sällskap?
Jag ber er bara att hålla öronen öppna.
Många inblandade. Nån kommer att snacka.
- Okej. Och avlämningen? - Du hörde väl vad hon sa?
Jag sa bara "okej". Trey vill veta om avlämningen.
Vad sägs om att ni får grejerna när jag säger det?
Du borde visa mer respekt. Då blir ni kanske inte beskjutna.
- Backa. - Din jävel!
Ta din grabb. Ta honom.
Lär honom att slåss. Nästa gång skjuter jag.
Upp med dig.
Efter så lång tid...
Jävlar!
Såja.
Jag måste låna din telefon.
Ringa mitt folk. Ta reda på hur det gick.
Hur det gick med vad? Jag vet inte vad som hände.
Jag träffade en tillgång. Vi blev attackerade.
Helvete!
Vem skulle attackera dig?
De var inte ute efter mig.
Jag läste en artikel i Herald Examiner i fjol.
Ungefär när du försvann.
Om en CIA-agent som smugglade kokain-
- in i landet för att finansiera Contras.
Jag är säker på att den artikeln togs tillbaka.
Vad vill du?
- Förutom mina 500 000 dollar? - Det är 250 000.
Det var innan jag hittade 300 kg i din bil.
- Jag räknade. - Förutom pengarna. Vad vill du?
För två dagar sen hade jag nöjt mig med att sluta på sjukhuset.
Och slippa höra: "Du, Paki. Hjälp mig att skita."
Vad gör du?
Jag har velat göra det ända sen Teheran.
Men du är kär. Och du är gift.
De senaste två dagarna har varit de roligaste på åratal.
Det är kanske vad jag vill.
Jag hämtar en telefon.
Vid det första ultraljudet kollar vi bara läget.
Jag föreslår att du släpper alla förväntningar.
Vi kan se tvillingar, eller inga hjärtslag.
- Redo? - Ja, ma'am.
- Förlåt! - De var klara lite tidigare.
- Visst. - Vi ska precis börja.
Kan du släcka?
- Lyft upp tröjan. - Okej.
Förlåt. Det är lite kallt.
Och vi har... en liten bebis.
Nu ska vi se om hjärtat slår.
Grattis!
- Kan vi få en minut? - Självklart.
Jag önskar att du hade sagt nåt istället för att bara sticka.
Du hade försökt övertala mig och jag ville inte bråka.
Jag klandrar dig inte. Du berättade vem du var.
Det var jag som trodde att det inte kunde nå mig.
Jag träffade Avi i morse. Han skickar vakter imorgon.
Vet du vilka det var?
Nej, men vi hittar dem. Vi ska ta hand om det här.
Kanske den här gången, men nästa gång?
Eller när CIA tröttnar på dig?
- CIA...? Vad pratar du om? - Det spelar ingen roll.
Du sa att du kan skydda mig, men det kan du inte.
Så nu... Nu...
Jag måste hålla mig borta från dig tills du har lämnat det här.
Hålla dig borta? Vad betyder det?
Det betyder att vi ses på jobbet.
Men inget mer.
Snälla.
Syster! Vi är klara.
Ni kan ha större problem än Peaches.
- Vad betyder det? - Vi hör ett annat namn.
En tuff jävel som precis kommit ut. Han heter Kane.
- Kane? - Det måste väl vara han?
- Jag visste inte att han var ute. - Inte jag heller. Det är ett tag sen.
Vi är inte telepatiska. Ska nån berätta vem Kane är?
Kämpa! Kom igen! Jag vill se motivation!
Såja!
Ställ upp igen! Kom igen!
- Inta era positioner! - Varsågod.
Det är bäst att ni uppför er.
Lille Lee och Frankie.
Jag trodde inte att ni skulle hitta mig så fort.
Läget, Kane?
- När kom du ut? - För några månader sen.
- Varför kom du inte förbi? - Du vet hur det är.
Många att träffa. Saker att göra. En trasig familj att ta hand om.
- Gamla vänner att skjuta på? - Gamla vänner?
Snarare småbröder.
Minns du när du och Lee inte var större än dem?
Hans mamma släpade ut honom ur biljardhallen.
Det var inte Leon. Det var jag.
Nu när jag tänker efter så har du rätt.
- Mrs Saint ville uppfostra dig rätt. - Du vet att du sköt mot henne också?
Tekniskt sett har jag inte skjutit mot nån.
Vad jag undrar... Kom Peaches till dig-
eller gick du till honom?
Jag har lärt er mycket.
Jag trodde att jag lärt er att vara män.
- Men det fastnade väl inte. - Jodå.
Det är därför vi är här och har det här samtalet.
Istället för att döda dig och alla du har kvar.
Vet du... När jag hörde att min lilla kusin Delroy-
- blivit knivhuggen när han sålde åt dig...
Jag satt isolerad.
Jag fick inte ens gå på begravningen.
Sen hörde jag om Kev.
Jag ville inte gå på begravningen. Jag hade varit för arg.
Jag hade gjort nåt dumt och fått straffet förlängt.
Så jag satt bara och väntade. Tålmodigt.
- Du vet inte vad som hände. - Sköt du inte ihjäl min lillebror?
Har jag fel, Frankie?
Och vad gjorde du sen?
Visa respekt och säg det till mig.
Jag satt i fängelse.
Jag har undrat över det också. Vem tjallade du på för att komma ut?
Om du hade ett problem borde du ha kommit till oss.
Lyssna på Gucciskorna.
Hör du, Lee? Han säger till mig vad jag borde ha gjort.
- Ska du säga samma sak? - Vi vill bara lösa den här skiten.
Tyvärr kan vissa saker lösas, men inte andra.
Men jag ber verkligen om ursäkt om det spårade ur-
- och mrs Saint eller nån annan kom emellan.
Det var mitt fel.
Nästa gång har jag bättre folk. Nästa gång gör vi det rätt.
Vi kommer åt dig när som helst.
Det här är din chans att välja en annan väg.
Självklart kommer du åt mig, Franklin.
Verkar jag gömma mig?
Vet ni vad? Kila iväg nu, pojkar.
När jag besöker Kevs grav så ska jag tänka på dig.
Kom igen, grabbar!
Det är min kille! Jag ser dig!
Kämpa! Ja! Ni är alla mästare!
Text: Viktor Björkman Iyuno-SDI Group